TAPAHTUMAKUVAUKSIA

Kirjoita tänne eepokseemme sopivia, mahdollisesti vaikkapa jännittäviä tai humoristisia tapahtumakuvauksia. Näitä voi kuka tahansa käyttää omalla kirjoitusvuorollaan.

Muista kuvailla tapahtumaa läsnäolijan silmin ja tuntein. Miltä tuntuu olla mukana tässä tapahtumassa? Eteneekö tilanne nopeasti vai ehkä piinaavan hitaasti? Mieti, haluatko tapahtumakuvauksella saada lukijan nauramaan vai laittamaan sormet suuhunsa jännityksestä, vai mitä tavoittelet? Tapahtuma kuvaus voi sisältää ääniä, eleitä, tunnelmaa, puhumista, melkeinpä mitä vain.

Kirjoita tapahtumakuvauksesti tähän alapuolelle

.Amy katselee ikkunasta ulos, vaikkei siellä mitään kovin kiinnostavaa näykkään, ellei pidä oman kuvajaisensa ja pimeässä vaikeasti nähtävien puiden katselusta. Se ei tietenkään Amya kiinnosta, sen enempää kuin orpokodissakaan asuminen. Kuitenkin jokin pimeydessä kiehtoi häntä, eikä Amy tiedä mikä. Parin minuutin ajan Amyn silmät ovat paikallaan, mutta kun jokin liikahtaa ulkona, hän siristää silmiään ja tarkentaa katseensa kahteen piikkimensaaseen. Mitä ihmettä! Amy mutisee ja koettaa painautua lähemmäs lasia, joka alkaa liiskata tuon nenää. Juuri kun Amyn nenä alkaa olla ihan punainen ja liiskassa, hän hieraisee silmiään ja menee makaamaan sängylleen. Olen vain niin väsynyt, että alan nähdä hassuja. Amy sanoo ja vetäisee likaisen, valkoisen ja hyvin tahriintuneen peiton päälleen. Juuri kun hän on saamassa unenpäästä kiinni, jokin kuiskaa hänen korvaansa: Amy! Ääni on karhea ja möreä. Amy nousee istumaan rintakehä kohoillen nopeasti, hän hieraisee korvaansa ja katsoo pelokkaasti ympärilleen. Hänen kasvoiltaan voi miltei aistia pelon. Sitten hän pamauttaa päänsä tyynyyn ja mutisee: ''Kummituksia ja maahisia. Ja PÖH!'' Amy nukahtaa ja näkee unta isosta käärmeestä, jonka sisälle on mennyt haamu ja nyt haamu hallitsi tuota käärmettä. Tuo iso luikerteleva otus, koitti hyökätä Amyn kimppuun. Hän väistää vasemmalle, oikealle ja kompastuu kiveen. Sen terävä myrkkyhammas lävistää hänen kätensä. Amy herää kylmästä hiestä märkänä ja hengittää nopeasti. Se ei ole ensimmäinen kerta, kun Amy näkee samanlaista unta. Jokaisessa unessa on aina käärme ja jokin muu olio, joka onnistuu aina saamaan Amyn kiinni. ''Vain uni... Vain uni'' Amy mutisee

Emma

Amy on huoneessaan ja miettii Arvoa huolissaan. Häntä pelottaa varmaan hirveästi. Amy ajattelee itsekseen."Tai missä hän edes on!" Amy huudahtaa vahingossa. Anna tulee katsomaan ja kysyy "Mitä sinä oikein huudat täällä?" "No en oikeastaan mitään, sillä ei minun ollut tarkoitus huutaa, ajattelin vain itsekseni." Amy vastaa. "Mitä sinä sitten ajattelit?" Anna kysyy kummissaan. "Ajattelin Arvoa, koska hänhän on kadonnut eikä kukaan tiedä missä hän on!" Amy vastaa hädissään. "Ai niiin, olin jo unohtanut hänet." Anna sanoo. "Pitäisi varmaan jo mennä nukkumaan, on jo myöhä." Amy sanoo unisena. "Niin, minäkin olen jo aika väsynyt" Anna sanoo kun on jo melkein nukahtanut. Pian tytöt olivat jo nukahtaneet sänkyihinsä, mutta pian kuului koputusta. ihan niin kuin joku olisi koputtanut Amyn ikkunaan! Amy heräsi ja avasi ikkunan eikä siellä ollut ketään. Amy oli kauhuissaan ja ajatteli että eihän kummituksia ole olemassa. ja pian Amy meni takaisin nukkumaan. Ja juuri kun Amy oli nukahtanut, ääni kuului taas! Amy meni taas katsomaan onko ikkunan takana ketään, mutta ei ei ollut. Nyt Amy oli jo ihan kauhuissaan ja päätti mennä herättämään Annan. Ja niin hän tekikin. Amy herätti Annan ja sanoi kauhuissaan "Kuulin outoa ääntä ikkunani takaa jo kahdesti eikä siellä ollut ketään!" Anna oli ihan kamalan peikon näköinen ja sanoi "Älä hupsi ei siellä mitään ole." Ja painoi päänsä takaisin tyynyyn. "On siellä!" Amy huusi Annalle peloissaan. "No minä tulen katsomaan, mutta jos siellä ei ole mitään niin voin vaikka jäädä nukkumaan sinun huoneeseesi patjalle." Anna sanoo unisena. Pian Amyn huoneessa. "EI täällä mitään ole,mutta nukun kuitenkin täällä jos se vaikka toistuu vielä." Anna sanoo jo hieman virkeämpänä. "Selvä, nukutaan vain." Kun tytöt olivat nukahtaneet, hetken päästä se tapahtui taas ja tällä kertaa Annakin uskoi he tarkistivat ettei ikkunan takana ollut ketään, eikä siellä ollut. Anna ja Amy menivät takaisin pehkuihin ja nukkuivat loppu yön rauhallisesti ilman mitään kummallisia ääniä ikkunan takaa.

Inka